Scottie, i tidningen idag
står att Phil vill ha ett år till och Michael vill ha 36 miljoner.
PRESSKONFERENS 3 JUNI 1997
Och Jerry Krause utesluter inte att du säljs,
så du hänger lite i luften. Oroar det dig?
Nej.
Jag avslutar gärna min karriär i Chicago,
men om det inte blir så, får jag leta nån annanstans.
Jag är en av de bästa spelarna nånsin.
Jag vet vad jag betyder för den här sporten.
Men som toppspelare är du underbetald.
Vad är ditt värde...
Min dag kommer.
RINGCEREMONI 1 NOVEMBER 1997
Tack.
Tack till fansen här i stan för alla härliga ögonblick
som ni har gett mig och mina lagkamrater i tio långa säsonger.
Jag har haft en fin karriär här,
och om jag inte får tillfälle sen vill jag säga tack nu.
Scottie Pippen med ett tårfyllt tack.
Vi tänkte ett tag den omöjliga tanken
att han tänkte sluta som spelare.
Det som upprörde mig var att jag visste att det var resans slut,
men jag väntade mig inte ett sånt slut.
Jerry Krause förstörde stämningen när han sa:
"Det här är Phils sista år.
Vi bygger om laget efter den här säsongen."
Vi blev i princip uppsagda.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vilket fantastiskt spel!
Matchen är slut!
Publiken i Chicago är överlycklig...
Här försiggår inga fula knep.
Dags att dra vidare.
Det blir Phils sista år som Bulls coach.
- Är förväntningarna för höga? - Vad gör vi nu?
Frågan är hur länge det kan vara.
AVSNITT 2
Jag blir inträngd.
- Ursäkta. - Lugn, killar.
Michael, vad tänkte du om det Scottie Pippen sa?
Han var ganska känslosam.
Scottie har känslor.
Han är hängiven Chicago och älskar stan,
och det är svårt när man har sån uppskattning för fansen
som har stöttat en i många år,
och när man ska ställa sig och tala
berör det en djupt inombords,
och med allt som hänt hittills
är det en känslosam situation för honom.
Har du pratat med honom om...
Ska ni prata om matchen eller om Scottie?
Både och.
Prata med Scottie om hans svar.
- Matchen, då? - Sådär ja.
UNDER CHICAGOS MÄSTARTID
VAR SCOTTIE PIPPEN TVÅA I BULLS POÄNGLIGA.
HAN VAR TVÅA I FÅNGADE RETURER.
HAN VAR TVÅA I ANTALET SPELADE MINUTER.
HAN VAR ETTA I ASSISTS.
HAN VAR ETTA I STEALS.
HAN HADE DEN SJÄTTE HÖGSTA LÖNEN I BULLS.
HAN HADE DEN 122:A HÖGSTA LÖNEN I NBA.
Scottie var den underskattade
Robin för Michaels Batman.
WASHINGTON POST - 1980-2010
Det går inte att hitta en parhäst, ett stödsystem,
en partner i basket som Scottie Pippen.
Han var ett nöje att spela med.
Vilken show av Bulls här.
Pippen tillbaka till Jordan! Ja!
Han lärde av misstagen,
genom den masugn som Michael lät en gå igenom,
och Scott blev tuff.
Scottie driver fram hårt,
- går ända fram... - Över Barkley!
Och han var dödlig i defensiven.
Sedale Threatt. Antonio hårt...
- Oj, Pippen! - Vilket spel!
Sensationellt försvarsspel!
Pip!
Han hjälpte mig så mycket i mitt spelsätt,
hur jag spelade.
Man borde prata lika mycket om Scottie Pippen.
Folk säger att jag vann en massa mästerskap.
Jag hade inte vunnit utan Scottie.
Därför ser jag honom som min bästa lagkompis nånsin.
Jag växte upp i en stad med 3 500 invånare.
Alla kände alla i princip.
Mamma och pappa var starka människor som visste hur man överlevde,
vilket var nödvändigt eftersom de hade 12 barn.
Vi hade en basketkorg på min farmors gård.
Det var en grusplan, så det dammade jämt.
Än sen? Jag hade gamla skor.
Alla var sammansvetsade. Vi delade allt.
SCOTTIES BROR
Det var en bra tid. Vi visste inte att vi var fattiga.
Jag var elva eller tolv år.
Min pappa hade just kommit hem och satt och åt middag,
och han... föll bakåt och fick en stroke.
Jag ser det fortfarande framför mig när jag tänker på det.
Han miste talförmågan och blev sittande i en rullstol
och blev sängliggande resten av livet.
Sex år tidigare
gick min näst äldsta bror i högstadiet.
En grabb föll på honom i gymnastiken när de skulle brottas.
Han blev förlamad, så...
- Så du växte upp med... - Två.
Ja, två personer i rullstol i vårt hushåll.
Basket gav mig möjligheten att komma ut ur huset och spela.
Jag behövde ingen att spela med.
Dr. J var min barndomshjälte.
Jag ville spela basket som han och dunka bollen som han.
Jag trodde att jag en dag skulle vara stjärna som han.
Det är varje grabbs dröm.
Varje grabbs dröm, spela i NBA nån gång.
Det är bara en dröm.
Han visste att han skulle komma till NBA.
-Trodde du honom? - Inte direkt.
Scottie kom till UCA och började som utrustningsansvarig,
men han tränade och gjorde allt sånt
som han borde göra med laget.
Några killar körde i skolämnena, så ett stipendium blev ledigt,
så jag gick och frågade coachen.
Jag var ihärdig, och slutligen gav han mig ett stipendium.
Han började som guard, 1,85 lång, 70 kilo.
Jag såg honom spela och tänkte:
"Han kan bli nåt om han växer till sig."
Han började lyfta tyngder.
Bättre bollhantering, bättre skott.
Han hoppade högre.
Jag blev snabbt bättre.
Och mellan första och andra läsåret, under sommaren...
...växte jag 12 cm.
Nästa gång jag såg honom var han 1,97.
Gången därefter var han två meter.
Härlig passning och... Blockerar!
Pippen går rakt igenom...
Han exploderade.
Kontring tre mot en, Parrish till Pippen...
Han behöll sin skicklighet även när han växte.
Scottie Pippen under McClaine...
Han kunde fånga en retur,
driva bollen genom motståndarlaget och dunka den.
Mycket få spelare kan det.
Coachen sa: "Scottie, de är där ute och väntar på dig."
Jag var ett fanatiskt basketfan
och brukade se Pippen spela. Jag visste att han skulle bli bra.
Första gången vi möttes var han nästan stum.
Han var så blyg.
Men när han gick ut från University of Central Arkansas,
som var ett NAIA-lag,
var han den bäste spelaren i sin division i USA.
Jag blev begeistrad.
När jag såg Pippen spela första gången
tänkte jag: "Oj, han kommer att bli bra."
NBA-scouterna såg mångsidigheten och spelförmågan.
De såg ödmjukheten.
NBA-DRAFTEN 1987
Seattle SuperSonics väljer Scott Pippen från Central Arkansas.
Scott Pippen från University of Central Arkansas.
FÖRSTA VAL - SEATTLE
Han är 21 år, och det stämmer,
ni har nog aldrig hört talas om Scott Pippen.
Om nån sa för ett år sen
att du skulle bli femte spelare i draften,
vad hade du sagt?
Jag hade nog sagt att han skämtade.
Jag hade sett det som ett stort skämt.
Har du hört om affären mellan Seattle och Chicago
och att du ska säljas?
Nej, det har jag inte.
- Du har tydligen fel keps. - Jaså?
Vi insåg att vi måste handla för att lyckas med draften
och få ett bättre val än vanligt för att kunna få honom.
Krause lyckades göra en affär.
Vi ordnade affären kvällen före draften,
så formellt tog Seattle honom
och sålde vidare honom till oss.
Chicago är ett jättebra lag och varenda spelare
där ute i publiken vill nog spela i Bulls.
Bulls värvade Scottie Pippen,
som förväntades prestera direkt i NBA.
Då kör vi!
Scottie Pippen gör sin debut i högstaligan.
Barkley sparkade nästan bort den. Pippen stjäl bollen!
Scottie Pippen är fri!
Pippen stal bollen och dunkade den med båda händerna.
Scottie snackade mycket.
Han sa: "Jag kommer vara bättre än Michael Jordan..."
Som rookie.
Jag trodde på mig själv som spelare.
Men som rookie behandlas man som en rookie och...
Charles var bossig och gav på mig för det där.
Han är rookie här.
Vi hade en deal.
Han blir behandlad så här tills samma tid nästa år.
Okej?
- Ja. - Okej.
Han ska ha en örfil.
Jag insåg genast att
man inte är stjärnan i laget längre.
Bollen petas iväg av Jordan... Bollen är fri.
Jordan kontrar...
Michael var en sån superstjärna inom basket,
större än nån superstjärna nånsin i nån annan sport,
så han var inte nån som sa: "Kom så äter vi lunch", eller så.
Det var annorlunda.
Faktiskt, mitt år som rookie gav han mig ett par golfklubbor.
Det är snällt, att ge en rookie golfklubbor.
Ja, han försökte få mig att spela så att han kunde vinna mina pengar.
Alla behöver en andreman,
den som gör lortgörat och Pippen var utmärkt på det.
Michael med en trepoängare igen.
Scottie med vänster hand!
Men han hade så låg lön,
han var inte bland de 100 högst betalda spelarna i NBA.
Pippen är verkligen underbetald.
På 122:a plats i löneligan för NBA.
Scottie Pippen skrev kontrakt 1991. Minns du detaljerna?
Jag minns inte detaljerna, men det var ett längre kontrakt
än vad som var klokt för honom.
Pippen!
Jag avgudar dig!
Scottie Pippen skrev kontrakt 1991 på 18 miljoner dollar för sju år.
Om han hade skött sina kort rätt hade han tjänat kanske tio gånger så mycket.
Jag sa samma sak till Scottie som till Michael.
"Skriv inte på det här kontraktet. Du kan förlora på det.
Du binder dina händer med ett långt kontrakt."
Jag kände att jag inte hade råd att ta några risker.
Bli skadad och inte kunna dra in pengar åt familjen.
Jag måste ta hand om mina nära och kära.
Han tog verkligen hand om våra föräldrar och byggde ett hus åt dem.
Han skickade dem pengar varje månad.
De blev omhändertagna.
Jag vet inget som jag behöver eller saknar.
Vissa saker behöver jag inte be honom om.
SCOTTIES MOR
Jag känner att han älskar mig.
Jag vet att jag älskar honom.
Han skrev på ett långt kontrakt och var snart undervärderad.
Ligan växte, intäkterna sköt i höjden.
Lönerna gick upp.
Jerry Reinsdorf var stenhård när man skrev kontrakt.
Kom inte tillbaka mer.
Kom inte och försök omförhandla.
Det var genant, för han var kanske den näst bäste spelaren i NBA.
Hans värde var oerhört.
Gå ner, sådär ja.
Vet du, det går bra med ena benet,
men det andra, min knäskål...
Vi kom till säsongen 1997-98, sista året på Scotties kontrakt.
Jag vet att han var frustrerad, för han behövde få betalt.
Han förtjänade det.
Det fanns mycket ilska hos Scottie.
Han hade varit en av ligans bästa spelare i många år.
Han hade gjort mycket för Bulls.
Hans frustration kokade över.
Världsmästarna är i fokus.
Bulls Scottie Pippen blir borta i 2-3 månader.
Han genomgick en fotoperation i New York i måndags.
Skadan har besvärat honom
sen Eastern Conference Finals.
Jag hade slitit av hälsenan,
och beslöt att operera mig sent,
för jag tänkte: "Vet ni vad?
Jag tänker inte förstöra sommaren med att återhämta mig inför säsongen.
De får vänta på mig.
Jag tänker njuta av sommaren och förbereda mig under säsongen."
Scottie tänkte fel där.
Han kunde ha fått operationen direkt efter säsongen
och varit redo nästa säsong.
Vad Scottie försökte var att tvinga ledningen
att ändra hans kontrakt.
Och det vägrade Jerry.
Nu visste jag att jag inte hade Scottie med mig när säsongen började.
Men vi måste hitta ett sätt att vinna.
Hur ska du bära laget i november och december utan Scottie?
Vi får göra det kollektivt.
En enskild spelare kan inte göra det.
Vi är ett lag, det är så det är,
och vi får täcka upp i Scotties frånvaro.
Han är inte här, men vi slutar inte spela.
Chicago Bulls utan Scottie Pippen, och de saknade honom verkligen ikväll.
Atlanta Hawks slog Bulls här i Atlanta.
Slutresultat: 80-78.
Det här är en stor motgång för Chicago Bulls.
Cavaliers slog Bulls...
Det är tidigt än,
men fyra vinster och fyra förluster...
De har inte gjort 100 poäng i nån match.
Vi spelade utan kontinuitet och rytm,
vilket Scottie hade försett oss med.
Scottie var avgörande för laget. Han höll ihop oss på många sätt.
När man är ett riktigt bra lag känns en förlust som fem.
Man bara... förväntas vinna, man ska bara vinna.
Så när vi förlorade matcher tidigt på säsongen
kändes det oroande.
Matchen är slut, och Phoenix Suns...
29 NOVEMBER 1997
...har tagit en dramatisk seger över Chicago Bulls.
Scottie kunde ha opererats efter säsongen.
Ja.
Han gjorde det här medvetet för att trotsa ledningen.
Var du frustrerad över det?
Nej.
Man måste förstå spelarnas mentalitet och motivation,
och några klarar det och andra inte.
Scottie behövde nog göra det här
för att visa att hans lön var för låg.
Jag var lugn och sa: "Vi överlever det här, ingen fara.
Vi ska gå framåt."
Det var nåt som Phil var väldigt bra på,
att ordna distraktioner och hålla oss fokuserade på jobbet.
Det dröjer innan Scottie är tillbaka.
Det blir jobbigt till dess,
men vi får klara oss utan honom just nu.
Till slut föll bördan alltid på Michael.
Och han välkomnade den på många sätt.
Han gillade att ta ansvaret.
Jag förbereder mig fysiskt för det jag måste klara av.
Jag ser fram emot det.
Michael ville vara bäst i det bästa laget.
Scottie saknas, men vi är bättre än så här.
Jag försökte få killarna att se det ur min synpunkt.
Scottie var borta. Min röst måste höras mest.
Jag lät min ilska motivera spelarna och sa:
"Jag vill vinna! Vill ni?"
Han höjde rösten och utmanade oss.
"Du måste ta returer bättre.
Vi spelar inte bra som lag. Vi är lata defensivt."
Han sitter och väntar, vad väntar du på?
På det andra laget.
Varför? Kommer de och hjälper dig om du spelar aggressivt?
Han var inte rädd för att såra nån. Man kunde gå därifrån.
Han kunde säga: "Stick. Vi behöver dig inte här."
Fan, Harp, vad väntar du på?
- Klarar vi det inte? - Vi har tid.
Toni, det är okej.
Vet du varför?
För jag måste skrika på dig hela dagen.
Varje match Scottie inte spelade
kände andra lag att de kunde slå oss.
Hallå!
Om man försöker uppehålla dominans över folk
vill man inte låta dem få självförtroende.
Det var min drivkraft. Nu kör vi.
Vi går ut och tar vår första vinst.
Nu kör vi.
- Vad är klockan? - Matchdags!
Bulls är verkligen laddade ikväll och vill ändra
den här förlustraden på fyra matcher. Pinsamt för ett sånt bra lag.
Bulls i svarta bortaställ. Clippers i vita hemmaställ.
De möter Clippers som har varit ligans klart sämsta lag.
Men ligans bottenlag drev Bulls till två övertidsavgöranden.
Jordan väntade på att nån skulle hjälpa honom,
men ingen gjorde det.
I den matchen hämtade han ny kraft nånstans.
Svaret på frågan: "Är Michael Jordan trött?"
- Nej. - Nej.
Jordan måste göra 49 poäng för att de skulle vinna.
Vi har tveklöst sett storhet ikväll.
Bulls första bortavinst den här säsongen, 111-102.
Jordan gör bara 49 poäng.
Vi hade chansen att vinna
alla bortamatcher utom mot Cleveland.
Förhoppningsvis kan vi bygga vidare på det här.
Vi har haft såna matcher. Vi behövde verkligen en sån här seger.
Jordan var utsliten. Fysiskt och emotionellt.
Bra jobbat, kompis. Bra avslutning.
Hade jag nåt val?
- Jag hoppas du gillar storyn. - Tack.
Min personlighet manar mig att vinna till varje pris.
Om jag måste göra det själv, så gör jag det.
Ursäkta oss.
Varje gång jag går ut på basketplanen
är mitt fokus att vinna matchen.
Ursäkta oss.
- Kliv undan. - Nej.
När jag inte vinner blir jag som galen.
Som äldre ser man tillbaka
och förstår hur man blev den man är.
Jag skulle nog inte vara här utan
läxorna jag lärde mig som mycket ung,
tävlingsinstinkten inom mig började när jag var ung.
WILMINGTON, NORTH CAROLINA
Mina föräldrar gav oss
alla möjligheter att lyckas i livet.
Min far jobbade på General Electric. Min mor jobbade på en bank.
Som unga svarta i Wilmington
försökte vi skapa våra egna fotsteg.
Min familj var tuff. Pappa var tuff, mamma är tuff,
och omgivningen där vi växte upp var tuff.
När man blir nedslagen måste man resa sig.
Man måste alltid ge sitt bästa och försöka vinna.
Vi hatade att förlora.
Mr Jordan och jag försökte jämt lära dem...
MICHAELS MOR
..."Vänta inte på att nån ska ge dig nåt.
Du är stark och intelligent, gå ut och förtjäna det."
Vi hade fem barn och jobbade båda och...
MICHAELS FAR
...vi oroade oss ibland över att barnen satt hemma,
så vi försökte få dem involverade i sport.
Vi körde dem till Little League
eller gymnastikhallen och höll dem aktiva.
Mina föräldrar försökte aktivera mig.
De ville jämt att vi skulle vara med i lagidrott
och lära oss mer om livet.
Då fanns rasismen över hela North Carolina,
över hela USA.
Och det var gott om det här.
Så som barn sa jag: "Jag vill inte vara i det här.
Jag vill prestera utanför det här."
Så min motivation var att bli nåt utanför Wilmington.
För mig blev det idrott.
Vi spelade mycket i trädgården.
Mina bröder hatade att förlora, men inte lika mycket som jag,
för om jag förlorade blev det slagsmål.
Det var sån jag var.
De var så tävlingsinriktade, de där två.
Och faktum är att vid den tiden
var Larry den bäste basketspelaren.
Min pappa satte press på alla.
Om han ansåg att man inte gjorde sitt allra bästa,
hittade han ett sätt att pressa en hårdare.
Och det drev på Michael,
för Larry var rätt bra på idrott.
Jag hade nog inte nått så långt
utan konfrontationerna med min bror.
När man ryker ihop med nån man älskar...
...tänder man på alla cylindrar.
Jag kände att jag tävlade med Larry om pappas uppmärksamhet.
Jag gör det mesta själv där hemma.
Så jag tog med Larry ut,
och han älskade att laga saker för hand.
Han var stolt över det.
Om man sa till Michael: "Ge mig skruvmejseln",
kunde han ge en tången.
Jag blev otålig och sa:
"Gå in till din mamma, pojke.
Du kommer aldrig att bli nåt. Gå in till din mamma."
Just då var det traumatiskt,
för jag ville ha hans godkännande.
Jag behövde den självkänslan.
Så jag blev fast besluten
att bli lika bra som eller bättre än min bror.
Jag träffade honom vid uttagningar,
men han var inte särskilt imponerande då.
Han kom inte med i skollaget första året.
När jag berättade att jag inte kom med, var jag knäckt.
Jag ville sluta med idrott.
Jag kände att coachen inte gillade mig.
Han var förkrossad. Han kom hem gråtande.
Vi grät båda, för jag visste att han ville tävla mot de andra.
Jag sa: "Om du verkligen vill det här, träna hårt i sommar."
Och det gjorde han.
Han fokuserade, tränade varje dag, han hade bollen i handen hela tiden.
Om man vill locka fram Michaels bästa,
säg att nåt är för svårt.
Eller att andra är bättre.
Han tar det som en personlig utmaning att gå ut och göra det,
för att visa att man har fel.
Mikes förbättring från första till andra läsåret var enorm.
Mycket på grund av hans storlek.
Han var typ 1,78. När han kom tillbaka på hösten var han 1,90.
Han var duktig som guard.
Han hanterade bollen.
Och nu blev han 1,90, 1,93,
och det gjorde honom till en mycket bättre spelare.
Vi visste att han var speciell.
Gymnastikdirektören vid Hanover County Schools sa:
"Jag har en kille här som kan ha en chans."
Det var Mike Jordan.
Så vi inbjöd honom till vårt basketläger.
När han kom hit visste vi att han var rätt bra.
Fem dagar senare tyckte vi att han var bäst i USA.
JULI 1980
OKTOBER 1985
INFÖR SÄSONGEN 1985-86 LEDDE MICHAEL JORDAN
BULLS I POÄNG, ASSISTS, REBOUNDS OCH STEALS.
HAN VAR ÅRETS ROOKIE I NBA OCH BEREDD
ATT LEDA CHICAGO TILL SITT ANDRA RAKA SLUTSPEL.
CHICAGO BULLS - GOLDEN STATE WARRIORS 29 OKTOBER 1985
Det var tredje matchen, andra säsongen.
Vi mötte Golden State. Jag gick upp för att lobba...
Bulls spelar till Jordan...
...och jag landade plattfotad.
Michael verkar linka lite.
Han är lite öm i vaden. Han skadade den tidigare.
De röntgade, och den var bruten. Jag var färdig.
Fjolårets bäste rookie Michael Jordan har brutit vänster fot.
Jag var förkrossad, för jag var aldrig skadad.
Jag var gipsad, kunde inte göra nånting. Jag var orolig.
Jag var säkert jobbig att vara med.
Han bröt det här benet på mitten.
Det är en del av kroppen
som inte läker snabbt, på grund av liten blodtillförsel.
Läkningen kan ta sex veckor, tolv veckor eller längre.
Ibland läker det inte alls.
Michael hade aldrig missat en match i high school,
college eller NBA dittills.
Plötsligt missade han 64.
Jag gör ingenting, ser på matcher från bänken.
Min mor och far kom och var med mig.
Det gick inte att få honom att vila.
Mr Jordan och jag sa: "Michael, du är inte redo."
Han sa: "Det vet inte du. Jag vet när min kropp är redo."
"Läkaren vet när du är redo."
Jag längtade efter att göra nåt.
Så...
...Bulls lät mig fortsätta i college.
Jag började gå till gymnastiksalen och träna skott.
Sen spelade jag en mot en,
och sen två mot två, och sen tre mot tre.
Sen spelade jag fem mot fem. Och Bulls visste inget.
När jag kom tillbaka till Bulls...
...var min skadade vad starkare än min oskadade.
De sa: "Vad tusan har du hållit på med?"
Vi visste inte att han hade spelat förrän han sa det.
Han sa: "Jag har spelat 1,5 timme dagligen
senaste veckan."
Efter att jag hämtat andan,
sjönk jag ned och sa: "Herregud."
Jag jobbade mig upp till en punkt där jag spelade fem mot fem.
Jag kände att foten var helt läkt och att jag kunde spela.
Michael frågade: "Om jag spelar, hur troligt är det att jag skadas igen?"
Läkaren sa: "Tio procent."
Och jag sa: "Det är tio procent,
men 90 procent chans att jag klarar mig."
Sen frågade jag läkarna:
"Vad händer om han skadas igen?"
De sa: "Då är hans karriär över."
Alla fokuserade förstås på det negativa.
Jag såg glaset som halvfullt, alla andra såg det som halvtomt.
Jag sa till Michael: "Du förstår inte riskerna.
Om du hade huvudvärk och jag gav dig piller,
och nio av tio botar dig och ett dödar dig,
skulle du ta ett?"
Jag svarar: "Det beror på hur svår huvudvärken är."
Ur Jerry Reinsdorfs perspektiv...
FÖRFATTARE: RARE AIR
...affärsmässigt tänkt, låter man honom inte spela.
Det är hans rörelse. Bokstavligen.
Enligt mig borde han inte riskera att spela igen,
för vi skulle i alla fall inte vinna titeln.
Varför ta risken att förstöra sin karriär?
Han såg det inte så.
Jag började tänka: "Det viktiga kanske inte är att jag spelar,
utan att vi försöker förlora matcher
och blir med i lottningen."
Är det viktiga att få en bättre position?
Inför lottningen?
Jag hoppas inte. Det visar en förloraranda,
och inte bara för laget utan även för ledningen.
Vi borde alltid försöka vinna.
Bulls hårt ansatte ägare Jerry Reinsdorf gick äntligen med på en kompromiss
som låter hans stjärna spela
ett visst antal minuter varje match.
Vi nådde en kompromiss som låter honom spela igen,
sju minuter per halv match.
Jag fick börja spela igen,
men med tidsrestriktion.
Jordan med tio poäng på begränsad speltid.
Han fick spela sju minuter per halv match, med stoppur.
Kort.
Poäng för Michael!
Han kunde vara mitt i skottet, och... pip.
"Jordan, byt."
Michael Jordan sätter sig.
Han är inte glad. Han är taggad och vill spela.
De måste hålla honom tillbaka.
Hur tänkte ni med sju minuter per halv match?
Vi tänkte att läkarna hade satt en begränsning.
Vi försökte göra oddsen så bra som möjligt
i en situation som var riskfylld.
Coach då var Stan Albeck.
Jag sa: "Stan, skit i dem.
Ge mig de viktigaste sju minuterna du kan tänka dig."
Nu började vi vinna och närma oss slutspelet.
Vi kom till en avgörande match.
3 APRIL 1986
Vi skulle möta Indiana i Indiana.
Vi behövde vinna för att komma i bättre läge för slutspelet.
Stan fick höra: "Om du låter honom spela en sekund
mer än 14 minuter får du sparken."
Jordan går runt Oakley, skjuter...
I 14 minuter spelade jag som i extas.
Och vi hade vinstläge.
De anfaller från vänster, Bulls...
Skott från fem meter. Bulls leder...
Richardson utifrån, Fleming till höger, sex meter, poäng!
BULLS 107 - INDIANA 108 FJÄRDE PERIODEN
Trettioen sekunder kvar. Bulls tar time-out. En poäng efter...
Plötsligt var min tid slut.
Jag vet inte om Jerry kom ner och sa till:
"Ta ut honom." Det var 30 sekunder kvar.
Trettioen sekunder kvar.
Michaels tid är slut.
Jag var... Jag var arg.
Vilken fantastisk prestation...
Michael såg det som det var.
Man spelar för att vinna. Punkt.
"Jag vill inte höra om ditt draftval.
Jag vill inte höra nåt om missat slutspel
och hur fint det hade varit.
Det är inte så man spelar."
Jag bad Stan: "Låt mig spela.
Det är för fan bara 14... 13 sekunder.
Sätt in mig i 13 sekunder."
Han sa: "Då får jag sparken."
Det gav bränsle åt teorin
att vi inte ville nå slutspel,
utan få bättre draftval.
Men jag svor att nå slutspel varje år,
och det här var vår chans att göra det.
Vi hade bollen, 13 sekunder kvar.
Tänka sig, John Paxson med ett matchvinnande skott.
Pax skjuter med en hand...
Lyckligtvis fick jag in ett turskott
och vi vann matchen.
Bulls vinner! De vinner med en poäng!
Vilken viktig seger för Bulls!
Vi gick in i omklädningsrummet...
Stan låste dörren.
Jerry Krause ville komma in efter matchen.
Stan släppte inte in honom.
Du vet, det var...
Det var en spänd situation.
Michaels misstroende för ledningen, särskilt för Jerry Krause,
var att han ansåg att de kränkte sportens grundläggande aspekt,
kanske den mest fundamentala aspekten
i hur Michael levde sitt liv.
Man spelar på topp och för att vinna, alltid.
Från den stunden
blev Michaels relation med ledningen klart försämrad.
Och så förblev det.
Ingen kunde begränsa Michael Jordans kraft och ära.
Bulls klarade sig med nöd och näppe till slutspelet,
vilket ironiskt nog kostade dem chansen
att få ett av de första sju valen i nästa draft.
Vi kom till slutspelet.
Vi vann bara 30 matcher under grundserien.
Vi blev åttaseedade.
Jordan lyfte sitt förlorande lag in i slutspelet.
Vad var deras belöning?
De fick möta de mäktiga Boston Celtics,
med fyra spelare som kom med i Hall of Fame.
Vi hade Parish, McHale och Walton.
Alla 2,10 långa, och de kunde göra poäng, springa och försvara.
Danny Ainge och Dennis Johnson, våra guards, och jag var forward.
Vi hade ett bra lag, vi hade djup och spets,
och av alla lag jag spelat i var det det bästa, utan tvekan.
Att möta det laget...
Det är vad man spelar för, att få vara med om det.
Celtic har 31 raka hemmasegrar.
De slog Chicago sex gånger under grundserien.
Michael hade enormt självförtroende.
Han älskade stora matcher.
Det var chansen att möta Larry Bird och Boston Celtics.
Nu gällde det.
Michael hade haft en allvarlig skada,
vad kunde vi vänta oss?
Jordan är tillbaka utan begränsning av speltid.
Han är beredd att köra hårt.
Klart för spel i Boston Garden.
De tog bort begränsningarna, och det var som att släppa loss en vild hund.
Jordan hänger i luften, sätter den.
Jordan skjuter från baslinjen...
Jordan bytte mitt i luften. Satte den ändå.
Vår taktik var bara: "Gör allt för att stoppa Michael."
Men de stora går inte att stoppa.
Michael Jordan vänder, fintar, ur balans...
Helt otroligt!
Jordan slår Dennis.
Carlisle har den svåra uppgiften att markera Jordan.
Vilket spel.
Carlisle längtar hem till mamma.
Jordan bryter smart och går fri.
Titta bara!
Vi hade många i ligan som kunde göra många poäng.
Han var i en egen liga.
Vi höll oss till spelplanen och vann matchen.
McHale, Bird, Parish... Foul... Och Celtics gör poäng.
CELTIC LEDER 1-0
Vem är matchens spelare?
Svårt att ignorera Jordan.
Han blev matchens spelare.
Fyrtionio poäng, fyra returer.
En spektakulär individuell insats av honom.
Tufft jobb för Chicago och Stan Albeck
att få honom redo för match två.
De tog ut sig ikväll.
Match två... Jag spelade golf med Michael dagen innan.
Det var Michael, Danny, Mike Carey och jag.
Michael och Danny retades med varandra hela tiden.
Före match två spelade du och Danny Ainge golf.
Gå fram. Jag kan inte träffa bollen idag.
Jag vann några dollar av Michael och vi trackade varandra.
Det kanske var ett misstag.
Gå i.
Jag börjar bli förbannad.
När vi åkte hem släppte vi av Danny först.
Michael sa:
"Hälsa DJ att jag har nåt åt honom imorgon."
CHICAGO BULLS - BOSTON CELTICS
Första matchen satte han 49 poäng,
men ingen väntade sig nog
vad som skulle hända i nästa match.
Han gjorde vad han ville. Dunkade, bankade.
Han sköt över spelarna.
Jag spelade nästan varje minut i andra matchen.
Jag körde på.
Bird markerar Jordan, men Jordan sätter hoppskottet ändå.
Stan Albeck satte mig i isolerade situationer,
och jag använde min ungdom och energi.
Jordan använder sin snabbhet.
Jordan med 31. Mitt i korgen.
Jordan mot Ainge, vänder och lägger i den.
Alla försökte stoppa honom. Inte bara en.
DJ var vår bäste defensiva spelare,
och han fick fyra foul i tredje perioden.
Fyra foul på Dennis Johnson. Välkommen till klubben.
Jag hängde på honom, Danny också. DJ hela tiden.
Jag minns att jag skrattade
för att Walton skällde på mig
för att han måste markera Jordan några gånger.
Fem foul. En till och han är utvisad.
Jordan en mot en...
Sätter den...
Walton blev utvisad.
Jordan har gjort 18 frikast och satt 16.
Kära nån, 48 för Michael Jordan.
Ni gillade 49 i torsdags. Vad sägs om 50 idag?
Hoppskott mot Parish, går i.
Femtiotvå för Jordan...
Michael, hoppskott... sätter den! Domaren blåser foul.
Michael kastar för oavgjort med ingen speltid kvar.
Övertid i Boston Garden!
Jordan sätter den, 56 poäng.
Sextioen poäng för att tangera rekordet för en slutspelsmatch...
Sätter den! Sextiotre för Jordan!
Ett nytt NBA-rekord här i Boston Garden.
Det gjordes många poäng den matchen
och vi satte den sista.
Bird till Parish.
Och en knapp seger för Boston Celtics,
ledning 2-0 i matcher.
Vi hade tur som vann matchen, men det var Michaels show.
Miller Lites mest värdefulla spelare i matchen är Michael Jordan,
med ett poängrekord i enskild slutspelsmatch, 63 poäng.
Vi vann serien,
men det var en fantastisk slutspelsprestation.
Jag har aldrig sett nåt liknande varken förr eller senare.
Det var inte Jordan, utan Gud förklädd till Jordan.
JORDAN IMPONERAR PÅ BIRD
Det finns ingen som han.
Jag har aldrig sett nån spela som han,
jämför med vilka du vill.
Jordan är NBA: s bäste spelare,
helt klart.
Såna som jag och Larry, som kände spelet...
12-FALDIG ALLSTAR NBA
...vi visste att han skulle komma.
Han behövde bara rätt parhästar.
Vi insåg att Michael Jordan var den bäste spelaren i hela NBA.
Så året efter byggde vi om hela laget.
Krause satte igång.
JUNI 1987 BULLS
Vi fick bra spelare som Horace Grant och Scottie Pippen.
Vi ändrade lagets sammansättning.
Jag måste berömma Jerry Krause för att han byggde ett samspelt lag.
En av de svåraste affärerna han gjorde
var att byta Charles Oakley mot Bill Cartwright.
Vi behövde en bjässe. Så Bill passade.
Jag gillar Charles,
men det här är vad vi behöver just nu.
Michael gillade Charles för Charles var hans beskyddare.
Mike gick jämt mot korgen och blev tacklad mycket
och Charles backade upp honom.
Oakley ger sig på "Hot Rod" Williams.
När Krause gjorde den affären,
var det nog nåt som definierade hans karriär.
Charles Oakley och jag var vänner.
Vi umgicks mycket.
Men vi var redo att börja vinna när han såldes.
Jerry gjorde ett jättejobb med laget.
Han gjorde bra affärer och värvade kontraktslösa spelare.
Han förtjänar beröm,
men var sin egen största fiende.
SCOTTIE PIPPEN ÅTERHÄMTAR SIG FORTFARANDE EFTER VADOPERATIONEN.
HAN RESER MED LAGET MEN FÖRBLIR INAKTIV.
Scotties problem med Jerry blev synliga flera gånger.
En viktig orsak till Scotties ilska
var att de tänkte sälja honom
efter säsongen 1996-97.
Alla kan bli sålda.
Det ingår i mitt ansvar att lyssna på andra lag
när de pratar om våra spelare.
Vi anser Scottie Pippen vara
en av de bästa spelarna i ligan,
och håller honom högt.
Jag kan inte sia om framtiden,
för jag vet inte.
Krauses poäng var: "Vi mister Pippen om ett år.
Gruppen sjunger på sista versen.
Vi säljer dem nu."
Men ägarna sa nej.
Jag sa nej, för jag ansåg
att så länge vi hade Michael Jordan skulle vi
satsa på en sjätte titel.
Jerry, hur nära var det att du sålde Scottie Pippen?
Vi hade ett antal anbud
för Scottie och några andra av spelarna, som vi tyckte var bra.
Jag tänker aldrig sluta vara aggressiv,
och jag tänker fortsätta försöka göra laget bättre.
Det förstörde min relation med Jerry.
Han försökte få mig att känna mig utvald,
men ändå var han villig att sälja mig och så,
men han sa det aldrig öppet.
Efter att ha spelat ett tag
inser man att ingen är oersättlig, men jag kände mig förolämpad.
Jag började behandla honom respektlöst till en viss grad.
Det förekom förolämpningar fram och tillbaka,
men till slut gick Scottie för långt.
Det började bli personligt.
Pippen började skälla ut Krause offentligt på bussen.
Jag orkade inte med honom längre. Jag respekterade honom inte.
Jag hörde förolämpningar längre bak i bussen.
Man höjde på ögonbrynen.
Pippen började skälla ut Krause
inför hela laget.
Vi måste säga ifrån: "Lugna ner dig."
Det var då man förstod att det fanns en djup spricka.
Det var inga vanliga... Det var verkligen hårda känslor.
"Du uppskattar mig inte.
Du försöker sälja mig. Jag har låg lön.
Jag skiter i dig. Jag ser till mitt eget nu."
Jag kände då att jag måste göra det som var bäst för mig själv.
Det var dags för mig att bli såld.
Pippen kräver att bli såld och...
24 NOVEMBER 1997
...vägrar spela förrän han är borta från Chicago.
Han skulle aldrig spela för Bulls igen.
"Jag tar aldrig på mig lagstället mer."
Borde Bulls göra nåt för att få dig att stanna?
Nej. Jag tror inte att jag kan fortsätta här.
Scottie gjorde några häpnadsväckande kommentarer
till en Chicagoskribent om att vilja bli såld.
- Vad tänker du om det? - Jag har inga tankar just nu.
Jag ansåg att Scottie var självisk.
Han tänkte mer på sig själv än
sitt löfte till klubben och laget.
Jag är färdig här, om du förstår.
Du har redan skrivit mitt manus, och nu är det slut.
Jag måste göra det som var bäst för mig själv.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson